Населението на Източна Германия още не е преодоляло десетилетията на антизападна пропаганда
Владимир Путин може да е разстроен от изненадващото нахлуване на Украйна в руската Курска област, но този уикенд той вероятно ще празнува териториални придобивки по на запад - в Германия.
Приятелски настроените към Русия партии в три източногермански провинции - Бранденбург, Саксония и Тюрингия, се очаква да постигнат значителен успех на регионалните избори през септември, два от които ще се проведат тази неделя.
Проруската „Алтернатива за Германия“ (АзГ) има големи шансове да завърши на първо място и в трите провинции, а неотдавна формираният ляв Алианс на Сахра Вагенкнехт (АСВ) трупа подкрепа, което означава, че Москва ще възстанови силната си позиция в обширна част от бившата Източна Германия - регион, в който тя доминираше десетилетия по време на Студената война.
Ако прогнозите се потвърдят на изборите, резултатите със сигурност ще предизвикат дълбоко безпокойство в цяла Германия. Триумф на екстремистите би разкрил до каква степен усилията на германския политически елит да затвори разделението Изток-Запад са се провалили и би разклатил и без това нестабилната тройна коалиция в Берлин.
Едно такова развитие би представлявало и лична победа за Путин - руският лидер е бил шпионин на КГБ през 80-те години в Дрезден, опит, който го оставя трайно очарован от всичко немско. Един биограф дори веднъж го нарече „германеца в Кремъл“.
Като цяло приятелските на Москва партии, които обединяват крайната дясна и лява част от политическия спектър, се очаква да съберат поне 50% от гласовете в провинциите, според последните проучвания. В една от тях - Тюрингия, партиите се очаква да получат до 65%, като АзГ ще се класира първа с около 30 процента.
Въпреки че не всички партии са толкова открито проруски като АзГ, те споделят два общи наратива, прокарвани от крайната десница: че НАТО има вина за войната в Украйна и че мирното решение би било възможно, ако само Западът се беше ангажирал сериозно с дипломация.
Основните управляващи партии в Германия на национално ниво - Социалдемократите (ГСДП), Зелените и Свободните демократи, бяха понижени до второстепенен статут, като проучванията им отреждат общ резултат от около 12% в Саксония и Тюрингия и 27% в Бранденбург. Дори и да прибавим най-голямата центристка сила в Германия - консервативните християндемократи (ХДС), общата подкрепа за системните партиите не надхвърля 50%.
Това е изключителен упадък за центристките партии, които оформяха политическия живот на Източна Германия след обединението. В началото на 90-те години на миналия век силите на западногерманския елит на практика колонизираха Изтока, изпращайки свои политически ветерани да управляват Саксония и други провинции. Дори днес повече от 40 процента от висшата политическа класа в източните провинции на Германия произхожда от Запада.
Бързият възход на АзГ и други популистки партии на Изток показва, че този подход е имал обратен ефект. Както Зелените, така и Свободните демократи - най-малката от трите партии в националната коалиция, са изправени пред реалността да изпаднат от трите регионални парламента, според последни проучвания. За да влязат в парламентите, партиите трябва да съберат поне пет процента от гласовете.
„Демократичните партии - ГСДП, ХДС и дори Зелените, не успяха да се установят на Изток по същия начин, по който го направиха на Запад, и това, разбира се, улеснява партия като АзГ да се промъкне и да се възползваме от по-колебливия електорат“, каза Йоханес Кийс - социолог от университета в Лайпциг.
Въпреки че обединението фундаментално трансформира икономиката на бившата Източна Германия, повишавайки жизнения стандарт до ниво, непостижимо при комунизма, недоволството от фактическото поглъщане на страната от Запада остава осезаемо в много части на страната. След обединението регионът е загубил 15% от населението си, тъй като много бивши източногерманци, особено жени, са се преместили на Запад.
Разочарованието от подобно развитие често се засилва от националните политици, които третират региона, който днес е само 1/5 от размера на бивша Западна Германия по отношение на населението, като „другия“.
„Човек трябва да обяснява нещата малко повече на Изток, отколкото на Запад, но аз го правя с удоволствие и обичам да ходя там“, каза лидерът на ХДС Фридрих Мерц в интервю през май, имайки предвид твърдата позиция на неговата партия спрямо Русия.
Тогава Мерц заяви, че се стреми към първо място и в трите провинции, но сега това изглежда е недостижимо. Дори в Саксония, където ХДС води с тънка преднина, АзГ ги изпреварва в някои последни проучвания.
Въпреки че партията на Мерц остава конкурентоспособна там, тя може би успява да го прави само защото премиерът на Саксония от ХДС - Михаел Кречмер, се противопоставя на харченето на милиарди за военна помощ за Украйна и превърна застъпничеството за мирни преговори между Москва и Киев в централна тема от кампанията си.
Кречмер освен това посети Москва през 2021 г., като покани Путин да посети Дрезден, където руският лидер е бил на мандат по време на падането на Берлинската стена.
„Ще бъде голяма чест, ваше превъзходителство, да ви посрещна в Саксония“, каза тогава Кречмер на Путин.
Фактът, че дори водещ германски консерватор от Изтока е готов да се поклони на Путин, подчертава степента, до която руските наративи са се наложили в региона. Дори повечето германци на Изток да нямат илюзии относно Путин, населението все още не е преодоляло десетилетията на антизападна пропаганда. За мнозина Москва не е по-лоша от Вашингтон, който популистки политици обвиняват, че работи зад кулисите, за да преследва собствените си цели в Украйна.
„САЩ са суперсила в упадък, която се бори да запази глобалната си хегемония“, каза миналия месец лявата Сахра Вагенкнехт.
В по-голямата си част левите политици на Изток са съсредоточени в АСВ и в „Левицата“ - наследник на бившата източногерманска комунистическа партия, и са по-малко за Путин, отколкото за мира.
„Нуждаем се от европейски мирен ред, който включва Русия“, каза този месец Бодо Рамелов - настоящ премиер на Тюрингия и един от най-критичните гласове към Русия в „Левицата“. „Всички участващи страни трябва да се споразумеят за пакт за ненападение и да създадат общност за отбрана“.
Критиците отхвърлят подобни призиви отляво като наивни. Според тях настояването Западът да прекрати доставките на оръжия, като същевременно призове Украйна да спре борбата си и да отстъпи територии, в крайна сметка играе за Москва и легитимира нейната инвазия в Украйна.
По-голямата заплаха обаче остава АзГ. Тя би предизвикала политическо земетресение, което ще отекне далеч отвъд границите на Германия, ако победи и в трите провинции - перспектива, според някои е по-вероятна след нападението с нож в Солинген миналата седмица, за което се предполага, че е извършено от сириец, заподозрян във връзки с „Ислямска държава“.
Връзките на АзГ с Москва са добре документирани. Преди изборите за Европейски парламент през юни германските власти разкриха предполагаема руска операция за влияние, включваща един от водещите кандидати на АзГ. Въпреки това партията се класира на второ място с 16% и се представи особено добре на Изток.
Много високопоставени фигури от АзГ не крият афинитета си към авторитарния режим на Путин. Бьорн Хьоке - лидерът на АзГ в Тюрингия, когото мнозина смятат за духовен кръстник на партията, каза, че ако някога стане канцлер на Германия, първото му посещение ще бъде в Москва.
Преди отношенията между Москва и Берлин да се влошат, Путин често посещаваше Германия - включително в бившия си „роден“ град на Изток.
„Ще бъда честен, идвам в Дрезден със специално чувство“, каза той пред публика по време на посещение през 2009 г. в града, където получи Ордена на Свети Георги - награда за видни личности, които „се борят за доброто в света“.
„Това без съмнение е един от центровете на европейската култура, град с богата история и със свой особен чар“, каза Путин.
Коментари
Регистрирай се, за да коментираш